«KRISTUS, VÅRT LIV»

«I er jo døde, og eders iju er skjul~ med Krislus i Gud. Når Kristus, vårt liv, åpenbares, da skal og I åpenbares med ham i herlighet.    Så død da eders jordiske lemmer -Kol. 3, 3~5.

«~ristus, vårt liv!»
Jeg er så glad i dette inneholder så meget.
Tenk Kristus, vårt liv - mitt liv!
or(l. Jeg synes det
Vi spør: Hvorfor måtte Kristus bli vårt liv?
Fordi vi var døde. Vi hadde tapt forbindelsen med Gud, hadde mistet selve livet i livet, nemlig gudsuvet. Vi var fortapt, for vi hadde tapt Gud og Gud hadde tapt oss.
Synden var blitt vår natur, døden vår redsel og evigheten vår fortvilelse.
Men inn i denne forferdelige syndens og sorgens mørke natt lyste «Morgen stj ern en»:
«Kristus, vårt liv.» Og så var der håp. -Hvordan blev Kristus vårt liv?
Han blev «født av en kvinne, født under loven». Han blev menneske - en av oss. Han fikk del i vårt liv.
La oss på ny bekjenne:
«Jeg tror på Jesus Kristus, Guds enbårne Sønn, vår Herre, som blev undfanget av (len Hellige Ånd, født av jomfru Mana -.»
Kristus, vårt liv!
Han levde slik som det skulde leves -liellig, rent og godt, uten synd, uten flekk og feil.
Han tilfredsstllte lovens fordringer og alle livets krav i ett og alt. Han løste alle opgaver fullkomment. All hans gjerning var uten brist.
Det var nødvendig for at han kunde bli vårt liv. Men det var langt fra nok. Det var bare begynnelsen til det verk han kom for å utføre.
Ennu var der ingen åpen himmel for syndere. Ennu hadde vi intet evangelium om

	52	53
synders forlatelse, frelse, fred og evig liv for fortapte.
Men Kristus døde
-	Da kunde han jo ikke bli vårt liv? innvender du.
Jo, just da blev han det, merkelig nok! Jesus «måtte lide dette», han måtte bløde og dø i vårt sted, når han skulde bli vårt
liv.
Derfor synger vi: «Der er liv i å se på det blødende Lam.»
«Ordet om korset» er himmelens og mc-nighetens seiersbudskap, det Guds evangelium som triumferende baner sig vei gjennem alle slekter og blandt alle folk og tungemål - og vekker liv av døde.
Kristi død er blitt syndere til liv. Han blev vårt liv, fordi han døde vår død.
«Han som bar våre synder», er «Herren, vår rettferdighet».
- Jesus døde for oss, for å kunne stå op for oss, - for å kunne stå op som vårt
liv.
Fordi vi er døde med ham, er vi også opstandne mcd ham (2 Kor. 5).
Det var vi som blev lagt i grav langfredag, derfor var det vi som stod op av døde påskedag.

54
En for alle og alle i en! Halleluja!
Utfordrende, ja jublende kan vi rope inn i stedfortrederens åpne, tomme grav:
Kristus er vårt liv! «Død, hvor er da din brodd og seier?» (1 Kor. 15.)
-	Og vi er ikke bare opstandne heller. Vi er satt i himmelen. Vi er hvad Kristus er, og vi er hvor han er. Vi er herliggjort, vi er innenfor forhenget. Vi er i Kristus, og Kristus er vårt liv.
Han viser oss frem for Gud i sig selv. Han er oss for Gud.

Kristus, vårt liv!
Vi lever i ham.
Det er troslivets hemmelighet å bli i ham dag for dag, hvordan det skifter og hvordan det går.
Vi	er i Kristus, - og så er der ingen fordømmelse. Vi er i Kristus, og er fullkommen rettferdig for Gud som han. Vi er i Kristus, og lever det evige liv, for han er vårt liv.
-	Å «bli i ham» og «finnes i ham» er troens lengsel og kjærlighetens tilfredsstilleise.
Gi troen alt annet, men ikke Kristus, -55
og den dør. By kjærligheten alt annet, men ikke Kristus,   og den forgår.
Atter og atter lyder derfor den guddommelige formaning: «Bli i mig!» «Bli i ham!»

Kristus, vårt liv!
Vi	lever av ham.
Han er «livsens brød» som kom ned fra himmelen for å gi verden liv, og dette brød er det også som stadig metter og fornyer vår sjel.
Det maten er for legemet, er «ordet om korset» for den levendegjorte sjel. Det er Guds manna i verdens golde ørken.
Er det del for dig? Lever du? Jesus er vårt «daglige brød», vårt «livsophold».
Derfor heter det: «Møt ham hver en morgen!»
Ja, møt ham! Møt ham i bønn og takk! Møt ham i bamlig tro - med all din trang, med all din synd! Møt ham som du er, død og forkommen, fortapt og hj elpeløs! Møt li am! Det er hovedsaken. Møt ham, ja, møt ham - ved korset!
Et ordet, nyt evangeliet, så blir Kristus ditt personlige liv!
«Den som eter mig, skal leve ved mig,»
husker du han sa. «Og det brød jeg vil gi, er mitt kjød som jeg vil gi for verdens liv.»
Forsoningen er selve sjeleføden altså.

Kristus, vårt liv!
Vi lever for ham.
Er han blitt vårt liv, kan vi ikke annet. Vi drives av Ånden og tjener Herren.
Jesus «døde for alle, forat de som lever, ikke lenger skal leve for sig selv, men for ham som døde og opstod for dem» (2 Kor.

«En gang levde jeg for verden.»
En gang, men ikke nu lenger!
Takk, vi skal ikke ha mer av det! Nu vil vi leve for Jesus alene. For han er vårt liv!
Ja, så fullstendig hans er vi blitt med
kropp, sjel og ånd, at alt hvad vi «gjør i
ord eller i gjerning», det får vi gjøre i
hans navn.
Det blir «gudstjeneste» alt sammen! Hele hverdagen til ende, så vel som «helligdagen»!
Hvis vi ikke hadde hørt noe om tjenesten for Herren, vilde vi sikkert ha spurt atter og atter: Men er det da ikke mulig å få gjøre noe for ham som gav sitt liv for mig?
Takk og lov, det er mulig!

	56	57
Kristus, vårt liv!
Han er nu <skjult i Gud» og sees derfor bare i tro. Og vår herlighet i ham er skjult med ham.
Men han skal «åpenbares i herlighet», og vii like måte.
Tenk når «hærene i himlene» på sine hvite hester   med herlighetens konge og herre i spissen - toger frem til evig seier og ære! (Åp. 19.) Ja, tenk når Kristus Jesus stiger ut av sitt tempel, iført sin guddommelige høitidsskrud - og alle hans hellige samles til ham, prydet med hans dyder! -Da først viser det sig hvor overmåte herlig det er å ha Kristus som sitt liv. Det er å ha evig liv. - Derfor, når Kristus er livet, blir selv døden en vinning.

Kristus, vårt liv!
«Så død da eders jordiske lemmer!» lyder den apostoliske formaning.
Kristi død gir oss livet, men livet i Kristus blir oss til død! Det vil si det blir selvels død.

FORDI JEG LEVER, MÅ JEG D~

Som frelste mennesker eier vi ikke oss selv. Vi «hører Kristus til» - med sjel og legeme. Han har kjøpt oss med sitt blod og har beseglet oss med sin Ånd. Vi er hans eiendom, - hans bolig.
Og han vil eie oss helt.
Kristus Jesus har ingen eiendom til felles med Belial og har intet å dele med verden og synden. Han er konge, ja, han er Gud
-	og vil råde helt eneveldig.

«Jeg hører Herren til!» (1 Kor. 3, 23.)
For en nåde, ære og - lykke!
-	Men kjødet med alle sine dårskaper hører mig til! - (Rom. 7.)
For en skam og pine!
Jeg er i Jesus. - Halleluja!
Men «synden bor i mig». -menneske!»
«Jeg, arme
5-(;7)