Han er hellig, tross synden bor i ham. Og han er plaget av synden, tross han er hellig.

Tempelkarrene var hellige. De var laget til det bestemte bruk i helligdommen.
Det var derfor ikke underlig at de ikke passet i kong Belsasars ugudelige, avgud-iske drikkelag i Babel. Vi finner det tvert om helt rimelig at de blev vanhelliget der.
- Den troende er bestemt for «menig-hetstemplet» lier nede og herlighetstemplet der opiie. Herren har bestemt ham for sig. Han vil ha hele personen, - legeme, sjel og ånd (1 Tess. 5, 23).
Han ønsker å fylle sine «hellige kar» med nåde og kraft ved sin Ånd og sitt ord.
La dig tømme og la dig fylle ved Herrens fot!
Vær stille - og ta imot!
«Nåde over nåde» - «for all synd og våde».
- Når din egen kraft ebber lit, siver liv-sens guddomskraft inn i diii fattige sjel.

For å kunne være «hellig i all ferd» er det nødvendig at sinnet blir helliget. Det begynner innenfra.
~ien skal sinnet bli helliget, må vi bli i Jesus. Å bli i ham er selve helliggj ørelsens hemmelighet. For han er jo vår lielliggj ø-reise! -Men skal vi bli i Jesus, må vi høre meget om Jesus og tale meget med Jesus. La oss da det! La oss være fortrolig med li am!

Er du litt engstelig for all tale om et hel-lig liv for Gud, så undersøk hvorfor!
Du kan ha edle grunner for diii frykt her. Jeg vet det. Der er nemlig fare både for å bli lovisk og overfiadisk, også når det gjelder den personlige helliggjørelse.
Kristus kan lett ophøre å være det store midtpunkt som alt dreier sig om. Han blir satt noe til side, - så «jeget» kommer frem som det dominerende. Naturligvis i religiøs drakt! -Omkvedet lyder da omtrent slik: Hvad
kan jeg være og livad kan jeg bli? Det er jo i grunnen mig det kommer an på!
Slik «synges» det i hjerte og sinn mellem alle «nådevers»! Alltid og i alle tilfelle må evangeliet bindes av disse forpliktelser og betingelser.
Og så blir det bare mig, - ikke Jesus alene.

	76	77
Kommer vi inn «under loveii» her - uten å bli helt ihjelslått av den, da dør vi bort fra Kristus. Da mister vi livet, just fordi vi berger det! - La oss være redd det!
Men får «Moses» gjøre oss trøstesløs også i vår helliggjørelse, flyr vii Jesu armer og berger livet, just fordi vi mister det! - La oss takke for det!
«Jeg» dør, og «Kristus lever i mig»!

Så er det «overfladisklietssumpen» som jeg vil kalle den.
Mange blir forvirret av alt det lettkjøpte og høistemte snakk som høres i vår tid -om hvor lyst og greit hele kristenlivet arter sig når en bare får tak i saunheten på rette måten.
Nidkjærheteii er stor på disse linjer, men skj ønnsomheten mangler.
Og Kristus forsvinner for troens blikk. Tomme innbilninger og luftige følelser fyller hjertet.
Da blir det for gammeldags å tale om synd og for avleggs å tro nåde og tilgivelse, da er man kommet lenger. -Måtte vi derfor ha et klart syn både på
vår «egen fordervelse» og på livad vi er og
har i Jesus, vår stedfortreder! Og måtte vi leve slik i og med ham at vi kan få nåde og kraft til å «vaudre vårt iiøie kall verdig»!
Altså ikke å kjøre lasset i grøf ten på venstre side, fordi om andre kjører nedi på høire - eller omvendt!

Kristendommen kaii så lett bli bare en tankens sak - bare lære, uten oplevelser og ydmygelser, uten kamp, nød og seier.
Hjertet er likesom uteufor det hele. Livet er uberørt. «Død rett-troeiiliet» eller falsk åndelighet rår grunnen.
Er du aldri redd for del?

Der er nok dessverre også itedle grunuer for at enkelte vender sig bort fra enhver formaning til et hellig liv.
Det syndefulle kjød som vi alle bærer på, vil berge livet så lenge råd er. Det søker åfå umført en «styreform» - især til hver-dags, - som er slik at det ikke blir døds-dømt og korsfestet.
Vi kan regne med at kjødet ikke vil ha ydmygelser hverken av den ene eller deii annen slags. Virkelig syndsbekj enn else for Gud og meunesker tåler det ikke. Det er til

	78	79
å dø av! Og omvendelse fra de forskjellige syiider i like måte.
- Ofte stilles deu troende foran slike alvorlige lij ertespørsmål: Skal jeg tilstå for mig selv og for min Gud at dette er synd og be om iiåde til å opgi det? Skal jeg la Herren slippe iiiii på det og det forhold i mitt liv? Skal jeg ta 4et frem i lyset for åfå forlatelse for det og samtidig få stad-festet dødsdommen over det?
Her er cii port mil til mer velsiguelse og større fylde, og her er en vei som fører fra fare til trygghet og bevarelse. Meii her er også mulighet for å gli inn i en tilstand hvor der er «frihet for kjødet» og livsfare og død for åndslivet.
Ja, her er en av det daglige livs skille-veier. -Det spørres om «Adam» skal ha noeli leverett og «stemmerett» eller om liaii skal «avsettes» og dø.
Går du inn   eller smyger du ulenom?
- Ve dig hvis du fusker i «regnskapet», arme sjel! Løp heller like inn i lyset med alt!
Mange er nok kommet i et dunkelt forhold til sin synd og sin Frelser, - og det just under påskudd av de før nevnte edle
II
beveggrunner! - De sier at de er så redd for å bli loviske og overfladiske. Så dekker de da sin svikefulle ånd under en from kappe av nåde og evangelium, det vil si av snakk om nåde og evangelium, uten å er-kjenne sin synd og virkelig tro frelse.
De mener sig å være så fri i Kristus, at de kan la sig binde av synden! -Da har djevelen vunnet meget, ja vunnet alt. Da er der fare for evig fortapelse under «gudfryktighets skinn», idet man «fornek-ter deus kraft».
- Samson, Samson! - Våku op! Du mister jo diii kraft, - og «filistenie er over dig»!

Herre, gi oss nåde til å ville gå «den like vei», så vi kan «skue din frelse» og bli hel-liget i diii sannhet! -

	80	81
-~ Av 1i~iis fyld(.