Alt for billig.

En evangeliets forkynner hadde en efter-middag gått ned i en kuligrube for å forkynne for arbeiderne om nåden og sannheten som kom ved Jesus Kristus. Efter at han hadde fortalt dem den enkle sannhet om Guds kjærlighet til fort apte syndere - menneskenes fortapte tilstand og Guds botemiddel mot den - var tiden inne da grubearbeiderne skulde vende tilbake til sin sysselsettelse, og predikanten vendte om til sjakten for å fare op igjen. Men nettop da møtte han formannen, og for å benytte den beleilige anledning, spurte han denne hvad han trodde om Guds frelsesvei.  Mannen svarte:
«Å, den er altfor billig; jeg kan ikke tro på en ~k religion sorn denne !»
Uten å gi noe direkte svar på dette, spurte predikanten:  «Hvorledes kommer man op herfra?»
«Jo, ganske enkelt ved å stige inn i elevatoren,» var svaret.
«Og tar det lang tid å komme op?»
«Nei, langt ifra! Bare noen øieblikk!»
«Det var sannelig svært enkelt og lettvint. Men man må vel enda hjelpe til selv for åkomme op?» spurte predikanten.
«Nei, naturligvis ikke!» svarte ~ormannen.

3q

«Som jeg alt har sagt, behøve     ikke ågjøre noe annet enn å gå inn i elevatoren.»
«Men når det gjelder dem  som sprengte sjakten og satte i stand alt dette, var det ikke meget arbeide, slit og ornkostm.nger for dem?»
«Jo, det var det virkelig; et meget krevende og kostbart arbeide var det. Sjakten er seks hundre meter dyp, og den sprengtes med uhyre omkostninger for ei~i~cn; men den er vår eneste vei ut herfra, og foruten den vilde vi ikke ha noen mulighet til å komme op i dagslyset.»
«Akkurat! Og når Gud~ ord sier Dem at hver og en som tror på GU(Is Sønn> har evig liv, da sier De straks: «Altfor billig!» fordi De ikke tenker på at Guds verk for å føre Dem og andre ut av fordervelsens og dødens grav utførtes med en usig(Iig stor omkostning, for prisen for det var I lans Sønns død. ~

*

Folk taler om «Guds hj>'Ip~ angående sin frelse, d. v. 5. om de gjør «in del, skal Gud gjøre sitt. Man tenker ikk< på at den Herre Jesus alene og ingen annen kan rense oss fra
våre synder, og at det for oss ikke er annet å gjøre enn å ta imot det som Gud har gjort og gjør i Kilstus Jesus, vår dyre Frelser.

Et menighetsmedlem, men
fortapt.
Ja, alvorlige tanke! Døpt, konfirmert, møtesøkende, medlem i sangkor, også med ved nadverdsmåltidet - med ditt navn i menighetsprotokollen, tjenende som diakon eller pastor, og enda fortapt!  Hvordan, er det mulig å være medlem av den ytre, synlige kirke og allikevel ikke ha noen lodd eller del med Kristus? Herrens egne ord er her avgjørende: «Mange skal si til mig på hin dag: «Herre, har vi ikke . . . gjort mange kraftige gjerninger ved ditt navn?»
- Og da skal jeg vidne for dem: «Jeg har aldri kjent eder; vik bort fra mig, I som gjorde urett!»
Er du bare en sådan nav~kris~en, som ærer Gud med dlne lepper, mens ditt hjerte er langt borte fra ham? Eller eier du virkelig det evige liv ved troen på Hans navn?