Kan skje mens du leser dette.
En bestemt avgjørelse må finne sted innen du kan bli en kristen, men dette kan skje mens du leser dette. Du har dig forelagt et spørsmål, som ingen kan be-svare i ditt sted, men som det tilkommer dig alene å gi svar på, og det spørsmålet lyder: «Er du frelst og et Guds barn?» Jeg ønsker å ta med nattoget til Oslo for å hilse på noen venner som kommer dit med Englandsbåten imorgen, men om jeg ønsker aldri så meget, kommer jeg ikke med det til Oslo. Jeg må til stasjonen, kjøpe en billett, stige på toget og reise med det om jeg skal komme til Oslo og treffe vennene. Og på samme måte er det med din sjels frelse. Dine ønsker kan ikke frelse dig; du må tro på Kristus som din Frelser og Forsoner og bestemme dig for ham. Ansvaret hviler på dig selv. Når Abrahams tjener fér til et fremmed land for der å hente en brud til sin herres sønn og man Ønsket åholde ham tilbake efter at han hadde funnet henne, sa han: «Hindre mig ikke.» Men
slektningene syntes at det var for hårdt å sende bort Rebekka fra far og mor, som kanskje aldri mere skulde få se henne når hun nu med denne fremmede skulde dra bort gjennem ørkenen. Og så kahe de på piken og la ansvaret på henne. «Vil du reise med denne mann?» spurte de. Og hun svarte: «Ja, det vil jeg.» Klar beskjed.
Leser, jeg spør dig: «Vil du reise med denne mann?» Vil du overlate dig til den Hellige Ånds ledelse og helt tilhøre Kristus? Hvorfor skulde du ikke ville det? Du må gi øre det hvis du vil bli frelst.
Gjør som R~, som sa: «Dit du går, vil jeg gå, og hvor du blir, vil jeg bli; ditt folk er mitt folk, og din Gud er min Gud.» (Rut I, 16-17.)

Jeg mottar Dig, Herre Jesus, som min Prelser. - Du inntok min plass på Golgata, døde i mitt sted, og nu, da jeg ~orstår at jeg er kjøpt med en sådan pris, vil jeg herefter leve for dig.