FRIGJØRELSEN I KRISTUS

«Stå derfor fast i den frihet hvormed Kristus har frigjort oss, og la eder ikke atter legge under træl-doms åk !» Gal. 5, 1.

I.

Før mennesket er frigjort i Kristus, er det i træl dom, i fengsel, i lenker.
I treldom under synden, bundet i syndens lenker. En student kom engang til en læge og fordi han var begynt å lide tap på sitt syn.  Lægen var snart klar over sykdommens årsak og sa: «Unge mann, De har to ting å velge mellem. Enten å slutte med å leve i usedelighet og så få beholde synet, eller å fortsette med usedelighet og så bli blind.» Studenten betenkte sig et øieblikk, og så sa han :  «Er det så, herr doktor, så velger jeg å bli blind.
I trældom under Satan, bunden i Satans lenker. En misjonær blev spurt om hvad han mente var hednin« genes største nød. Han svarte  «At de plages ille av djevelen.»  Det er nok dypt sett også europeernes største nød.
I trældom under loven. Loven kom.  Men synden tok anledning av budet og virket alskens begjær» lighet i mig» (Rom. 7, ~). «Jeg levde den tid uten lov; men , da budet kom blev synden levende igjen, jeg derim6t døde~ (Rom. 7, 9~l0).  Gud b'i'~r kun ver% dens dommer. Og hans hellige ord kun en tordenlov.
I trældom under synden, under Satan, under loven, under skylden, under dommen, under forbannel~en.
«Skyld og gjeld og synd og brøde, mange, mange tusen pund.»  Og intet å betale med
Det er i dette fengsel en klager: «Hvorhen skal jeg dog fly fra lovens tordensky med mine synder mange, hvor skal jeg trøsten fange? Ti hele verden vide ei lette kan min kvije.»
Når skal vi engang som de gamle lære å spørre Hvad sier Herren? Man har tellet efter og funnet at ordene:  «Så sier Herren» skal forekomme 2600 :g~nger i Den hellige skrif~.
Ja, hvad sier Herren i sitt skrevne ord ~
Jesus Kristus sier: «Herren har utsendt mig for åforkynne fanger at de skal få frihet, for å sette under« trykte i frihet» (Luk. 4, 18).
Guds ord i Cal. 4, 4-5 sier: «Da tidens fylde kom, utsendte Gud sin Sønn, født av en kvinne, født under loven, forat han skulde kjøpe dem fri som var under' loven. »
Og Guds ord sier i Gal. 3, 13:«Kristus har frikjøpt oss fra lovens forbannelse, idet han blev en forbannelse for oss.»  «For oss.»
«En er død for alle, derfor er de alle døde» (2 Kor. 5, 15).
Jesus har ved sin fullkomne lydighet inntil døden og med sitt blod p~ (~~lgata k~5, kjøpt en fullkommen frihet for oss. Løsepengen var hans blod. «Ha~ gav sig selv hl en løsepenge for alle» (1. Tim. 2, 6)
Det lyser ut fra Golgata kors at vi alle, uten und« tagelse, er frikjøpt.
Vi skal som en ~ier, ikke prøve på selv å gjøre oss fri. Vi skal ikke vente på å bli fri. Vi er fri.
«Det er ikke din bønn, det er ikke din gråt, det er blodet som frelser dig nu  Det rant for all verden, det taler for dig: der er fred mellem dig og din Gud.»

II.

Vi er alle frikjøpt. Men de aller fleste er allikevel ikke personlig fri, ikke frigjort.  Den danske pastor N. P. Madsen sier: Der er forskjell på å være frikjøpt og på å være frigiorL Og han sier at når et menneske ikke er frigjort, så er det fordi det ikke bruker den frihet det har.  Enten vet det ikke at det er fri Eller så tror det det ikke. og han illustrerer det ved eksempler fra slaveland.  Det har hendt at en slave har gått sukkende under trældomsåket i et land hvor slaveriet var avskaffet. Hvorfor? Han vissie ikke at han var fri.  Og det har hendt at en slave er blitt frikjøpt på et slavemarked og har fått det glade budskap: «Du er fri.» Men allikevel har han fortsatt å sukke under trældomsåket. Hvorfor? Han trodd~ ikke budskapet.  Man kan høre det mest gledeli~e budskap og allikevel ikke bli glad. Det står i 1. Mos. 45, 26 om gamle Jakob at sønnene fortalte ham og sa:  «Josef lever ennu, og han er hersker over hele Egyptens land.» «Men hans hjerte forbiev koldt: ti han trodde dem ikke.»
Hvorledes skal vi bli frigjort?  Det skjer bare på ~n måte.  Således som Jesus sier det i Joh. 5, 24: «Sannelig, sannelig sier jeg eder:  Den som hører ~itt ord og tror ham som har sendt mig, han har evig liv og kommer ikke til dom, men er gått over fra døden til livet.» 
Dette er en absolutt sikker måte.  Ti :  «Sannelig, sannelig sier jeg eder.» Og det er en overmåte liketil og enkel måle: Bare høre og tro. «Hør! så skal eders sjel leve!» (Es. 55, 3.) Nettop under det at vi hører det glade budskap om ham som er kommet for åsette oss i frihet, som vant den fullkomne frihet for oss på Golgata kors ved sitt blod, så gjør den Hel« ligånd det så at vi får trang efter å tro denne frihet, at vi kan tro den, at vi tør tro den, at vi vil tro den. Det fortelles om en mann som var en motstander av kristendommen, at han hadde lovet å lese et stykke i	Det nye testamente hver dag  Da han hadde lest en tid, sa han til sin kone: «Hvis det er sant som det står her, så farer vi vill.» Da han hadde lest nogen dager til, sa han: «Hvis det er sant som det står her, går vi fortapt.» Da han hadde lest ennu nogen dager til, sa han : «Hvis det er sant som det står her, kan vi bli frelst.»  Og da han hadde lest nogen dager igjen, så overgav både han og hans kone sig til Herren.
Når vi vender oss til Jesus Kristus og sier: «Intet kan jeg bringe dig, til ditt kors jeg klynger mig. Nøken jeg om kleder ber, hjelpeløs til nåden ser, uren flyr jeg til ditt blod, rens mig, Frelsev, i den flod !»

 gjeiden er betalt.

Her er ingen vrede, nåden den er rede, som utsletter alt.
Jesu død, og at han brøt gjennem dødens vold og vrede, det for dig jo skjedde.»
Med sitt hjerte hørte han dette budskap, trodde det, mottok det. og lenkene brast. Han blev frigjort. Nu forkynner han det glade budskap rundt omkring i Vestfold.
Og vi blir frigjort til å tjene. Til å være med å«løse ugudelighets lenker, sprenge åkets bånd, slippe fortrykte fri og sønderbryte hvert et åk» (Es. 58, 6).
Vi får det på en lignende måte som den mann der kom inn i en forretning hvor der var sangfugler til salgs. Først kjøpte han en fugl, bar buret med fuglen utenfor døren og slapp den fri. Så kjøpte han en fugl til og gjorde likeså med den. Da kjøpmannen spurte hvad han mente med dette, svarte han: «Jeg er nylig kommet ut av fengslet, og nu tåler jeg ikke å se nogen skapning sitte i fengsel.»

II
Men er så denne frigjørelse helt fullkommen så ~enge vi er her på jorden?  Det er en virkelig fn'-gjørelse, men ikke fullkommen. Ti så sier Guds ord Fil. 3, 12-14: «Ikke at jeg allerede har grepet det eller allerede er fulikommen; men jeg jager derefter om jeg kan gripe det, eftersom jeg og er grepen av Kristus Jesus.»  Og forfatteren av Hebreerbrevet sier: «La oss avlegge alt som tynger, og synden som henger så fast ved oss, og med tålmodighet løpe i den da oplever vi sannheten av hans ord: «Får da Sønnen frigjort eder, da blir I virkelig fri» (Joh. 8, 36).
Frigjort fra syndens skyld, fra loven og dommen til «rettferdighet, fred og glede i den Helligånd.»
Frigjort fra syndens makt til lydighet mot Gud. Loven blir flyttet inn i oss. «Jeg vil gi min lov innen i dem og skrive den i deres hjerte,» sier Herren (Jer. 31, 53).  Og vi sier med David: Å gjøre din vilje, o Gud, er min lyst, og din lov er i mitt innerste.»
Frigjort fra oss selv og (<frigjort til oss selv i Gud. Guds vilje blir vår vilje.»Frigjort fra syndens følger, så vi kan si med Paulus: «Vi vet at alle ting tjener dem til gode som elsker Gud» (Rom. 8, 28). Frigjort fra Satans makt. De onde ånder drives ut.
Frigjort fra døden til evig liv.
Jeg kjenner en mann i Vestfold som engang levde under trældomsåket.  En begavet mann og en frem-stående mann i det kommunale liv.  Han søkte og søkte å komme ut av lenkene, men forgjeves. En dag stod han borte ved veggen i bedehuset og var aldeles fortvilet. Så sa han omtrent så  «Det blir ikke noget med mig. Jeg er den samme røveren som før.» En god venn av mig gikk bort til ham og lot ham forstå at det var godt han hadde fått det på denne måte. Men det kunde han ikke begripe.  Så fikk han en hård og fortvilet natt. Men midt i denne fortvilelse blev han av den Helligånd minnet om dette salmevers:
«Har du mange synder, Jesus dig forkynner
være takk ved Jesus Kristus, vår Herre I»  Der har du frigjørelsen.
Rosenius har et utmerket billede på denne sannhet at så lenge en kristen er her på jorden, er han på en gang både fangen og fri.  Hans stilling ligner Paulus med lenken i Ap. gi. 28, 16. Datidens fanger i Rom blev behandlet på tre måter. Nogen blev kastet i et mørkt, uhyggelig fengsel.  Andre blev bevoktet i Rådhusfengslet.  Atter andre fikk lov til å leie sig et privat værelse, men måtte stadig være under be voktning av en stridsmann. Paulus blev behandlet på sistnevnte måte. En lenke blev festet til Paulus' høire hånd, og den annen ende av lenken var festet om soldatens venstre hånd. Lenken var lang forat fangen skulde ha nogenlunde frihet. Når han gikk ut, hadde han både lenken og soldaten på slep.  Når han var hjemme, var vel soldaten fri for lenken, men Paulus måtte enten slepe den med sig omkring i værelset eller vinde den om livet.
Således er det med den kristne, sier Rosenius:
«Han er fri, og dog ikke helt fri.» Han ligger ikke i syndens og vantroens hule; heller ikke i noget rådhusfengsel. Nei, han går fri under Guds skjønne himmel som heter syndenes forlatelse.»
«Men dog ikke helt fri. Han har sitt besværlige følge å slepe med, først dette dødens legeme, syn-dens lov i lemmene, og dernæst en bestemt fristelse, som er hans stridsmann, der bevokter ham.»  Hvor for?  Forat vi skal holdes nede i ydmykhet, og på den måte stadig være mottagelig for hans frigjørende nåde. Derfor sier en forfatter at det som man kaller «dødens legeme», for ham er «et daglig nødvendig kamp som er oss foresatt, idet vi ser på troens op~ havsmann og fullender, Jesus» (Hebr. 12, 1-2). Og apostelen Johannes:  «Dersom vi sier at vi ikke har synd, da dårer vi oss selv, og sannheten er ikke i oss» (1 Job. 1, 8).
Dr. Aliller bruker en illustrasjon et sted som kan passe inn her.  Der satt to fugler i hvert sitt bur Den ene var en spurv, den annen var en kanarifugl. Spurven følte sig som en ulykkelig fange og fløi omkring i buret for å komme ut, støtte mot burets sprinkler og blev forslått. Kanarifuglen derimot satte sig på pinnen og sang. Følte sig fri og lykkelig i sin sang og gjorde andre lykkelige.  Den var personlig virkelig fri, fri fra fengslets sorger og bekymringer. Likeså med oss. Vi er i et bur så lenge vi er i dette syndens legeme, vårt kjød. Men inne i dette fengsel er der en liten sangfugl som synger: «Min sjel, lov Herren, og alt som i mig er, love hans hellige navn Han som forlater all din misgjerning, som læger alle dine sykdommer, han som forløser ditt liv fra graven, som kroner dig med miskunnhet og barmhjertighet, han som metter din sjel med det som godt er, så du blir ung igjen likesom ørnen» (Salm. 103, 1-5). Akkurat som Paulus og Silas i fengslet i Filippi. I sønderrevne klær, med blodige rygger, med føttene fast bundne i stokken i det innerste fengsel holdt de midt på natten bønn, og sang Gud lovsanger  (Ap. gj. 16, 25). I fengsel, dog ikke i fengsel. «I all deres trengsel var der ingen trengsel.» Det er dette Paultis gir uttrykk for i Rom. 7, 24-25: «Jeg elendige menneske  Hvem ska] fri mig fra dette dødens legeme?» Der har du fengslet.  Og så fortsetter han:  «Gud
Hvorledes skal vi bli bevart og vokse i frigjørelsen i Kristus? Ja, det er først og fremst hans sak, hans verk. «Får da Sønnen frigjort eder, blir I virkelig fri.>)
Men vi da, hvad skal vi gjøre? Der er flere ting som kan være av stor betydning.  Men dypt sett er der kun en ting som virkelig fører frem. Og det er dette: «Stå fa.~t i den frihet hvormed Kristus har fri-gjort oss !» Eller med andre ord : Det er kun en eneste ting som til syvende og sist kan berge vår frihet. \7i må med vårt hjerte ta sikte kun på et punkt.  Uten sideblikk. Det punkt Jesus pekte på for den av loven bundne Nikodemus.  Ilvad var det for et punkt? Kobberormen. «Lian ~)å korset, han alene.>) Det ren--sende og Idgiørende IJk~d, hvorined han har kjøpt oss fri. Eller som Jesus sier i Joh. 8, 31-33 : «Dersom I blir i mitt ord, er I i sannhet mine disipler, og I skal erkjenne sannheten, og sannheten skal frigjøre eder.» Vi må «bli i hans kjærkighet.»  Bli i Kristus som grenen blir i vintreet. Men hvorledes er det det foregår at vi blir i ham? Jesus sier det i Joh. 6, 56: «Den som eier mitt kjød ~g drikker mitt blod, han blir i mig og jeg i ham.» Vi må stadig la blodstrommen fra Golgata risle giennem våre årer, alltid være under det rensende blod. Da blir vi i ham og han i oss.
Det er nok dem som vil anklage dig.  Satan vil anklage hele ditt liv. Men du skal kun holde skansen og stå fast i den frihet hvormed Kristus bar frigjort 4 dig og synge med Brorson: 
«Hvo vil mig anklage og for dommen drage hen til 5mai?
Synden jeg hekjenner, mig til Jesus vender, dermed er jeg fri.

~g nyttig onde.»  «Ved dette middel blir synderen' og Frelseren, den syke og lægen, fåret og hyrden~ det svake barn og den ømme mor alltid tilsammen.» Eller som det står i sangen :  «Du med nåden, jeg med skammen, å hvor vi to passer sammen, du Guds salvede, Guds Sønn !»

IV.

Det er stort å få denne frihet. Det er stort å kunn~ si: «Jeg den kjøpte frihet eier.» Men det er en annen ting som er vel så stor. Og det er  å beholde denne frihet. Mange har hatt den i eie, men de har mistet den.  Der er farer, snarer og lenker på alle kanter. Vi kan tenke på den forferdelige fare for å bruke friheten til en anledning for kjødet. Det blir døden. Eller vi kan tenke på den likeså forferdelige fare som Oalatermenigheten var kommet i. \~ed egen kraft, ved lovens gjerninger vilde de nå frem til et mere hellig liv.  Det blir atter å komme inn under lovens trældomsåk. Det ender i kjødet.
Som sagt: Farer på alle kanter. Så vi kan si meJ salmedikteren:

«Jeg går i fare hvor jeg gar, min sjel skal alltid tenke
at Satan alle vegne står i veien med sin lenke
Hans skjulte helvedbrand mig lett forville kan, når jeg ei på min skanse står jeg går i fare hvor jeg gåL»